I tidigare avsnitt...
Det här var Fillory. Ett magiskt land.
Syskonen Chatwin blir jagade av Vakarkvinnan.
Hon placerar urverk i träd.
Det var här Fillory uppstod. Plover berättade historier för barnen.
-Jag såg något. -Stackars grabb.
Han ville ta sig till Fillory för att undkomma monstret.
Vi lever i en värld som är en av många.
Besten kom från en sådan plats.
-Hur hänger Jane ihop med Besten? -Samma bestämda Jane Chatwin.
Ember gav henne förmågan att ändra tiden. Hon skapade en tidskrets.
-Hon startade om kretsen. -Vad har hon ändrat den här gången?
-Var jag på Brakebills? -Ja.
Jag kan inte tro att det var något annat än ödet.
Vi frammanade en gudinna. Hon gjorde allt vi bad om.
En gång dog vi inte. När vi reste till Fillory.
Jag åker dit på ett villkor.
Vi ska få ut tjejen i fängelsehålan.
-Vi behöver stridsmagi. -Man måste kanalisera ren energi.
Vi måste stänga in känslorna.
Ska vi ställa till det nu?
-Du låg med andra. Vi gjorde slut. -Det var ett misstag.
De får inte slåss mot Besten ensamma.
Vill du att jag ska följa med till Fillory?
Vi har planerat den här resan sedan vi var nio år.
Fillory & Further. Sjunde boken.
Jag tänker ut en bra titel senare.
Av Quentin Coldwater.
Prolog. Det var som fan, hör ni. Fillory.
Det började som en klump magisk energi i rymden-
-som gav upphov till Ember och Umber. De skapade det fantastiska Fillory.
Jag visste att det fanns på riktigt, men inte att jag en dag-
-faktiskt skulle resa dit och söka upp gudarna.
Ember? Vi måste få prata med dig.
Var lite mer övertygande, Q.
Ember!
Hur frammanade Martin honom?
Det står som poesi. "Martins blod sjöng för gudarna."
Jaha...
-Det kanske var bokstavligt? -Det är värt ett försök.
Fan!
-Går det bra? -Nej, jag högg mig i handen.
Vi förväntade oss något fantastiskt, och det var det.
Skitfantastiskt.
Det luktar utedass!
Titta på allt skräp...
Någon har gömt sig här länge.
Det är kutym att buga sig, Jordens barn.
Har ni med er bakelser?
Nu är ni nog förvirrade, så jag ska gå tillbaka och förklara.
Ursäkta. Då gör vi det.
Kapitel 1: Häxans och Narrens resa.
Jävlar!
Vägen till Ember tog sin början när vi reste till 1942-
-för att följa Jane Chatwin genom en portal till Fillory.
När vi väl var där kunde vi ta oss till nutid och mina vänner-
-för sådant är Fillory. Det finns alltid ett sätt.
Där är Jane och där är vi.
Och någon iakttar oss för att följa efter oss.
Ankomsten till Fillory var mitt livs största stund.
Och inte bara för att luften består av 0,02 % opium-
-vilket känns som fusk för att man ska älska en plats.
Men vi älskade den.
Det här känner du igen från böckerna. Det är en omtalad scen.
Jane blir fångad, men räddas av två magiker.
Men vad ni inte vet är att jag är med i scenen.
Kämpa på... Snaran dras åt.
-Ser du dem än? -Nej.
Men det går inte att missa. Häxan och Narren.
Hur ska de ens lägga märke till henne?
Vilken tror du jag är?
Ni ser inte precis ut som häxor eller narrar härifrån.
Nej, den är förtrollad. Du förvärrar det bara.
Varför finns de här överallt?
Vissa djur kan prata. Det skapar problem.
Man vill inte äta något intelligent-
-så den som kan lösa gåtan kommer att släppas fri.
Vad bryts så fort det uttalas?
Jag har ingen aning.
Tystnad...
Tystnad.
-Hur visste du det? -Jag har läst det.
Fantastiskt! Tack, häxa och narr. Adjö!
Då så... Gå. Frossa!
Vi är i böckerna.
Minns ni att någon följde efter till Fillory?
Hallå? Följer du efter oss? Det gör inget i så fall.
Martin? Han är inte med i den här delen.
Kapitel 2: Visst, lägg uppdraget i händerna på en traumatiserad pojke.
Varför följde ni efter min syster?
-Varför gjorde du själv det? -För att Fillory inte tar emot dig?
Du tror att det är ditt fel, men det är det inte.
Vi vet att du inte är trygg hemma. Och vi vill hjälpa dig.
-Vad menar ni? -Plover är en mäktig magiker nu.
Vi kan stoppa honom om vi hittar en kniv som kallas lejonkniven.
-Har du hört talas om den? -Nej, men jag vet vem vi kan fråga.
Nej, jag känner inte till den.
Men du borde kunna framställa en sån med tanke på ditt rykte.
-Men är det för svårt... -Vad är svårt med en kniv?
-Den här... -Den ska döda en magimästare.
Han är inte mänsklig längre. Sex fingrar. Mörka besvärjelser.
Hämta månstenarna, pojk.
Något sådant kan bara dödas med en kniv av månstenar.
-Jag har de enda två i Fillory. -De räcker inte ens till en nål.
De är inte bara stenar. De lever. Jag kan para dem och få fram fler.
Varför har du då inte gjort det?
Det är dyrt och tar tid. De ska matas. Det tar åratal!
Och det är inte så ofta jag ombeds att ta fram ett magikermordvapen.
Men hos er tycker man om mord. På Jorden. Eller hur?
-Ja, vi kommer från Jorden. -Bra.
-Då vet ni vad jag vill ha. -Ja. Du ska få det.
Vad lovade vi knivmakaren i går?
-Vi kommer från Jorden. -Som Fillorys härskare.
-Så han tror att vi är...? -Kungliga. Han vill sitta i hovet.
Men det kommer att ta flera år. Hur...?
Det var som fan...
Herregud... Det är Embers tempel, Jules.
Det var lika vackert som i böckerna. Man kände att gudarna var verkliga.
Men i Fillory medför magin fara.
Hon kommer! Vakarkvinnan!
Vänta, Martin!
Jävlar!
Kapitel 3: Vakarkvinnan, eller den andra andra identiteten.
Där stöter vi på min favoritskurk från böckerna.
Och hon visar sig vara det motsatta.
-Quentin? -Känner du Vakarkvinnan?
Herregud... Det borde jag ha förstått.
Det här är min vän, Julia. - Det här är Jane Chatwin som vuxen.
Ni ska inte vara här än. Ni har inte ens fötts än.
-Vi känner till tidskretsarna. -Som sig bör.
-Det har varit 39 stycken. -Och du är ogrästomaten.
-Va? -Man kan ta bort allt ogräs.
Men ibland är det något som hela tiden återkommer.
Det är därför du dyker upp överallt.
Jaha... Okej. Då är jag tomaten.
-Det här är sista gången. -Varför det?
Du dör den här gången.
Jag förstår...
-Dör jag hjältemodigt? -Väldigt.
Se då till att uppföra ett tempel. En staty i granit. Tänk på hakan.
-Det ska jag se till. -Får jag fråga en sak?
-Vakarkvinnan är ju en skurk. -Är jag det?
Du skrämmer livet ur alla.
Som flicka ville jag lära mig magi för att bekämpa Vakarkvinnan.
Och jag blev lite starkare än den kvinnan.
-Det ger mig huvudvärk... -Tydligen räckte det inte till.
Man jag har lärt mig roliga saker, som det här.
Vad har du gjort?
Jag vill inte att hon hör oss.
Det finns en minneslagning här. Ganska enkel. Gjord av en naturhäxa.
-Kan du avlägsna den? -Nej, den fyller ett syfte.
Den täcker över en tragisk händelse-
-och ersätter den med något vackert.
Mina barn. Ni har frammanat mig för att lätta era bördor.
Så skall det bli.
Julia...
Jag har ett uppdrag åt dig.
Om du fortfarande är mån om henne... skydda henne då.
-Förlåt att jag inte skyddade dig. -Det var inte din uppgift.
Då så...
-Ursäkta, vad sa ni? -Kan du skicka oss till vår nutid?
Farväl, Quentin. Gud vare med dig.
Kapitel 4: Nu suger allt, och varför.
Välkommen till Fillory 2016.
Det är mycket kallare. Som en dimma som aldrig lättar.
"Förtrollade den här att hitta dig. Hoppas att du inte är död."
"Margo är en riktig bitch. Följ kartan till oss. El."
Kom.
Välkommen till Bestens Fillory.
Så här blir den värld som regeras av ett rovdjur.
Ett sådant monster som förgör barndomen.
Skål, B.
När jag såg dem, kom jag på att vi hade sex och hatar varandra.
Och det var mest mitt fel.
Så skönt att se dig igen, Q.
Men varför är naturhäxan som ville döda dig med?
Vi har löst det. Jag hade inte klarat mig utan henne.
-Ni behöver inte gilla mig. -Oroa dig inte. Det gör vi inte.
Vet du var Besten håller Victoria?
Fängelsehålan ligger nog i Slottet som inte finns.
Vilket idiotiskt namn!
Du har inte druckit shots med bulldoggen Borstpäls.
Det är en sorts fosforomanti. Du kan förklara det, Alice.
Hur långt är det till knivmakaren? Mina skor passar inte för uppdrag.
-Det är här, tror jag. -Inte en till...
-Vad då? -De finns överallt.
-Gravstenar eller anonyma gravar. -Åh, nej...
Vi hade hoppats att Martin gick att rädda, men vi svek honom.
-Alla syskonen Chatwin är döda. -Oj då...
Din barndomsfantasi är som ett magiskt Dachau.
Kapitel 5: Var försiktig med de avtal du sluter.
Knivmakarens hus såg likadant ut, men sköttes av en främling.
Jag minns er. Ni har verkligen åldrats väl.
Jag var åtta år. Min fars lärling.
-Är han här? -Där ute. Två meter ner i jorden.
Han blev förargad av att vänta på er två.
Lejonkniven, som utlovat.
Ni måste betala.
Som utlovat.
Syskonen är döda och Fillory har inga härskare.
De enda från Jorden som inte är inlåsta...
-Jag kommer att bli kunglig. -Ja, det gäller oss alla.
Han vill bli kunglig genom äktenskapet.
-Vill han gifta sig med en av oss? -Nej.
Men en av oss ska gifta sig med henne. Hans dotter.
-Jag ställer upp för laget. -Varför skulle det vara du?
Det görs inte på frivillig basis. Och hon får inte välja.
Den här kniven visar en sak.
Vem som bär på den högsta konungens blod.
Jag var helt säker på att jag var den högsta konungen.
Chockerande, eller hur?
Ni undrar nog varför utomstående måste styra.
Det finns säkert ett skäl, men ingen vet vilket det är.
Ember och Umber bestämde det, men vill inte förklara sig.
Man kunde vänta sig kentaurer, men icke.
Vad är det egentligen...?
-Lägg av! -Högste konung...
-Det är väl intuitivt på något sätt. -Ers majestät...
Ja, nu blir han ju lättare att leva med.
Kapitel 6: Hur man förbereder ett bröllop i Fillory.
-Vi har ett problem. -Större än giftermål med en främling?
Äktenskap är tydligen annorlunda här.
-En kung kan väl upphäva äktenskapet? -Nej, aldrig.
Du kan aldrig vara med någon annan under resten av livet.
Här. Men när jag återvänder...
Jag får aldrig lämna Fillory. Herregud...
-Du behöver inte göra det, El. -Sluta.
-Jag tänker göra det. -Eliot...
Jag mår jättedåligt. Mitt liv är inte bra.
Inget hjälper mot det. Droger, sex, mat, sprit. Eller magi.
Men kanske har allt lett fram till det här.
Kanske kan mitt liv nu handla om annat än bara mig själv. Något...
-Större. -Du är vis.
Drottning Margo, förgöraren.
Får jag hata att du ska gifta dig?
Du är den enda jag står ut med.
Vet du vad det innebär? Du måste vara min bestman.
Herregud...
Det tar för lång tid.
Penny!
-Eliot. -Fen.
Trevligt att råkas. Vill du gifta dig med mig?
Kapitel 7: Bröllop är så tråkiga att Penny hellre är i en fängelsehåla.
Jaha... Var är du?
Var är det här?
Kniven är er.
-Vad är det? -Den är glödhet!
Kanske kan bara konungar ta i den. Aj!
Varför är kniven så varm, svärfar?
Bara magimästare får ta i den. Är ingen av er det?
Jag har hittat slottet! Vi kan... Så bra!
Fan! Aj! Jag hatar det här stället!
Kapitel 8: Som sagt, var försiktig med att sluta avtal.
Det måste finnas ett knep.
Vi kan inte lura den att tro att vi är mäktiga.
Folk brukar säkert nicka instämmande när du säger självklara saker, men...
Just det, vi behöver en guds makt.
-Eller gudar. Ember och Umber. -Som inte har setts till på åratal.
Jag har en mindre idiotisk idé. En magiker som har träffat Besten.
-Tjejen från fängelsehålan. -Verkligen mindre idiotiskt.
-Jag håller med Penny. -Eliot?
Enligt det finstilta så måste jag göra en bondflicka gravid.
-Just nu? -Ja.
Lycka till, allihop. Ingen orsak. - Ska vi gå, frun?
Om jag dör medan han nuppar tänker jag hemsöka honom.
-Det kan inte vara sant. -Slottet som inte finns är osynligt.
Slottet byggdes som osynligt av ekonomiska skäl.
Kungligheterna spenderade alla pengar utan att bygga slottet-
-men sämre material går bra om man inte ser det.
-Spring, ni. Jag distraherar dem. -Var inte dum. De är män.
Min syster! Hjälp!
Hon svimmade. Kan ni göra något?
Du...
-Är allt som det ska? -Var är jag?
Victoria? Vi ska hjälpa dig härifrån.
-Bojorna... -De gör att du inte kan resa.
-Vi ordnar det. Kan du gå? -Det är någon i cellen bredvid.
Ember? Vi måste prata med dig.
Nu är vi alltså vid templet och hoppas på ett mirakel.
Kapitel 9: Embers gåva.
Det är kutym att buga sig, Jordens barn.
-Har ni med er bakelser? -Nej.
Vi visste inte att vi skulle det.
Jag är så trött på att äta möss.
Men det kvittar.
Vilka är ni?
Jag är Quentin Coldwater. Det här är Julia Wicker.
Det var som sjutton! Du brukar vara död vid det här laget.
Han dödar dig och jag tvingas gömma mig här-
-i det fruktansvärda, karga och bakelselösa Loria, men...
Nu är du här.
-Vad har hänt? Vad gör du här? -Han lurade mig i en fälla.
-Besten? -Som ni kallar honom, ja.
Han snärjde mig och min kära, avlidna Umber.
-Är Umber död? -Alltihop är så otillbörligt.
Ursäkta, inget illa ment, men hur kan en magiker lyckas lura er?
Fillorys magi tillhör ingen. Inte ens en gud.
En tillräckligt envis magiker-
-kan tygla dess krafter och göra slarvsylta av oss alla.
Så nu får jag bara vänta tills han blir dräpt.
Jag har så jävla tråkigt, Jordens barn.
-Jag har haft sex med varenda nymf. -Vi är här för att hjälpa till.
-Men du är ingen nymf. -Nej, jag...
-Vad fan är det för fel på dig? -Ursäkta mig?
Tänker du bara låta Besten förtrycka hela Fillory?
-Tror du att jag vill vara här? -Du är en jävla gnällspik!
-Förolämpa honom inte! -Bryr han sig ens?
Du har rätt. Jag har försökt överlista honom i åratal.
Stora nederlag. Stor skam.
Och nu är han beredd på allt jag gör.
Det är inte jag som kan besegra honom. Inte direkt.
Jag kan göra det. Jag är frivillig. Jag kan döda Besten.
Jag älskar Fillory och det är meningen att jag ska vara här.
-Jag vill kämpa för det. -Kan du vara hjälten vi väntar på?
Jag vill vara det. Jag är redo. Jag gör vad som än krävs.
Du älskar Fillory. Och du slutade aldrig älska det.
-Julia slutade. -Kanske i college, men nu...
Just det, hon slutade.
Men det gjorde aldrig du.
Bara den bästa och renaste kan möta Besten.
Och det är du.
Jag kan inte röra vid kniven som ska döda Besten.
Du behöver min styrka. Du ska få del av mitt väsen.
Jag har gett dig något till skänks, grunden till min kraft.
När du är redo att möta Besten ska du inmundiga den.
Är det sperma?
-Tack. -Tack, själv.
Och du, Jordens dotter.
Ditt sinne är nedtyngt. Höljt i dunkel.
-Nej. Det kvittar, Ember. -Jag ska avlägsna det.
-Vad? -Nej! Jules!
Varsågod. Tacka mig inte. Lycka till.
KAPITEL 10: HJÄLPLÖS
-Jules... -Låt bli mig.
-Rör mig inte! -Du...
Vad hände, Jules? Berätta.
-Kan du ta mitt minne? Gör det. -Jag vet inte hur man gör.
Då...måste vi ge oss av.
Julia ville inget säga förrän hon var redo. Men det kanske hon aldrig blev.
Här...
-Tack. -Varsågod.
Jag började bli trött på din röst. Jag ville verkligen hjälpa dig.
-Jag är ledsen att... -Var inte det. Du hittade mig.
Finns det ett knep?
-Hur tar du med dig människor? -Det kan vi alla göra.
Jag kan nätt och jämnt resa någonstans själv.
De utgör en besvärjelse.
-Usch! Bokstavligt talat? -Fängelsehålan, då?
Det gick lysande. Vi slog två flugor i en smäll.
Vi borde se om han är vaken.
Herregud... Det är Christopher Plover.
-Va? -Vi hade fel om allt.
-Plover är inte Besten. -Nej.
Det är Martin Chatwin.
Jag älskade Martin.
Men det finns något svart i honom som jag inte la märke till.
-Han har märken i ansiktet. -De förhindrar åldrande.
-Så att han kan börja om varje dag. -Ja, stackars dig...
-Vi måste hitta Martin. -Varför? Ni kan inte stoppa honom.
Berätta allt, annars ger jag dig till honom.
När han ännu var barn slutade Fillory ta emot honom.
När han väl hittade tillbaka bestämde han sig för att stanna.
Han hade hört talas om Brunnskällan, den äldsta platsen i Fillory.
-Vad är det? -Urkällan till all magi.
Den är inte bara starkare än Ember och Umber. Den skapade dem.
Fillory drivs av den.
Martin går dit varje kväll för att dricka-
-och tömmer den lite i taget.
Brunnskällans magi är så stark-
-att den utplånade allt mänskligt i honom.
Nu finns bara Besten kvar.
Han går till Brunnskällan, men den finns inte på några kartor.
-Jag kan höra mig för. -Kasta en lokaliseringsbesvärjelse.
Eller fråga mig. Han kunde aldrig dölja sina tankar från mig.
-Vi hör ihop. -Vi kan väl testa kniven på honom?
-Tyst! Vi måste gå nu, Josh. -Jag tar din kappa.
Josh och Victoria drog. Fan ta dem, men visst är det förståeligt.
Jag skrev ner det här, för jag visste att jag var historiens hjälte.
Det kändes som den stund som mitt liv hade lett fram till.
Läsandet och drömmarna. Ensamheten och magin.
Alltihop.
Men sen utspelade sig historien.
Och jag började inse sanningen.
Det är så obetydligt. Att vi var ihop och sen gjorde slut.
Jag begick ett misstag.
Du vill inte lyssna, men jag älskar dig.
Nej, jag vill inte lyssna.
Men jag tänker inte gå in dit och vara arg på dig.
Jag stöttar dig, Quentin. Det gör vi alla.
I hela mitt liv...
Ända sedan jag läste böckerna har jag väntat på att en mäktig varelse-
-ska säga: "Quentin Coldwater, du är den utvalde."
Alla böcker och filmer...
De handlar alltid om en speciell kille. Den utvalde.
Men i verkligheten går det en miljard killar på en utvald.
-Nästan ingen av oss är utvald. -Men Ember sa...
Ember har inte så bra koll.
Du är en bättre magiker och en bättre människa.
Om han träffade dig skulle han inte vara så säker på mig.
Det är du som återkommer varje gång. Du.
Jag vill vara den utvalde, men...
Men den vuxna delen av mig, den som förstår magi-
-skriker åt mig att det är du.
Varje gång Jane startade om kretsen så ändrade hon något.
Jag kanske ändrar på något? Jag kanske ger dig kniven?
Du är inte så duktig som jag hoppades, Quentin Coldwater.
Men du är bättre än du tror.
Alice? Är allt som det ska?
Låtsas att det är skolbal och du vill få tyst på honom.
-Svalde du just alltihop? -Alice...
Kan vi talas vid, Q?
-Jules... Berätta vad det är. -Jag och mina vänner gjorde något.
Vi följde vartenda spår. Hon ledde oss och vi frammanade henne.
Jag trodde att Vår underjordiska fru valde ut mig.
Nej, vi måste sluta.
Julia, din dumma häxa. Man kan inte göra det ogjort.
Akta dig, Richard!
-Stoppa henne! -Gör något!
-Richard... -Herregud!
Jag har tagit magin ifrån er, så försök inte ens.
Tack för att ni öppnade dörren.
Ni kan kalla mig den sluga räven.
Den som bedrar de troende, de renhjärtade och de mycket dumma.
-Richard... -Nej!
-Kady... -Spring, Julia!
Det var min eremit som helade ditt hjärta. Jag ska smaka på det.
Rör henne inte!
När du tilltalar mig ska du vända bort blicken.
-Rör henne inte, för fan! -Okej. Jag tar dig först.
Stick, Kady!
Jag valde dig, Julia. Från första gången du bad.
Jag kände din kropp. Jag lyfte upp den med mina händer.
Jag kan skänka dig stor njutning.
Jag kan göra dig...
Jag behöver din hjälp. Det har hänt en sak.
-Herregud... -Tack för att du kom.
Lugn, det är ingen fara!
-Var är varelsen nu? -Borta.
Han fick det han ville. Jag hade ingen annan att ringa.
-Du ringde rätt person. -Jag behöver en tjänst till.
-Jag vet att det blir dyrt. -Jag hjälper dig gärna.
Det Brakebills gjorde med ditt minne...
Jag vill att du gör samma sak med mig. Snälla.
-Jules... -Jag vet... Hur fan tänkte vi?
Ni försökte göra något bra och blev lurade. Det är inte ert fel.
-Du räddade Kady. -Ja, men alla andra, då?
Det jag...
Du...
Jag ska hjälpa dig.
-Vad det än innebär. -Hitta honom och döda honom.
-Det är nog inte ens möjligt. -Omöjligheter är ju vår grej.
Urkällan till all magi? Det ser ut som ett dass.
Han kommer snart. Nu går vi.
-Vad fan? -Det är Plovers skrivarlya.
Trots all makt kan han inte sluta tänka på det som hände.
Fillory behöver mediciner snarare än magi.
Var finns själva källan?
Stackars Martin...
Jaha...
Quentin! Är det redan dags för det här?
Hej, Martin. Vi vet att det är du.
Nå, den här gången klarade du dig långt.
-Men nu är det slut, Quentin. -Jag vet att du finns kvar där inne.
Du mår fortfarande dåligt, och med all rätt.
Ni mediokra är alltid så sentimentala.
Men det måste jag säga...
De flesta skulle inte gå in i en säker död 40 gånger i rad.
Du ger dig inte så lätt.
-Då så... Nu gör vi det här. -Vänta.
Jag har ett erbjudande. Jane gav mig ett budskap. En gåva.
Hon sa att du ville ha den och att du skulle förstå.
Du och dina jävla kort.
Dina försök att dra ut på det är inte mindre patetiska.
Lägg något användbart i fickan nästa gång.
Visst, ja. Det blir ingen mer gång.
Fan!
Du är starkare. Kan du inte kasta besvärjelser när du blöder?
Men för Guds skull!
Quentin Coldwater...
Vänta!
Jag behöver hjälp. Det har hänt en sak.
Det är fortfarande något som händer.
Du är visst också starkare. Så många överraskningar...
Nå, vad vill du?
-Jules... -Du dödade Umber.
Och du stängde in Ember. Du kan hantera gudarna.
-Du vet hur man jävlas med dem. -Julia...
-Jag vill sluta ett avtal. -Då gör vi det.
Nej!
Jösses...
Text: Ellinor Larsen www.sdimedia.com